Всеки път, когато си затворя очите, ги виждам.
Почакай, Ю. Жестоко е да изоставяш семейството си.
Глупак, нямам семейство… - Тихо, тихо.
Всички от сиропиталище "Хякуя" са семейство.
Хей!
Не сме ли семейство? - Не сме ли, бате Ю?
Семейство сме, нали, Ю?
Голяма досада сте.
Виждам усмивките на приятелите си
и после…
семейството ми бива избивано от вампир.
Бягай, Ю.
Тръгвай вече.
Ю…
Мика!
Минаха 4 години, но когато си затворя очите,
тази сцена все е там.
Един от четиримата конници на Апокалипсиса!
Редник Хякуя, какво правите тук?! Незабавно си вървете!
Да си тръгна? На кого говориш?
Живея само за да отмъстя на тези кръвопийци.
Какво ще ми остане, ако не мога да победя тази малка рибка?!
Пак с това неподчинение!
АНГЕЛЪТ НА ОПУСТОШЕНИЕТО
Епизод 02: "Човечеството след падението"
Пълни глупости.
Защо ме наказаха,
при положение, че убих онова чудовище?
А и какво ще прави един военен в нормално училище?
Хей, Юичиро Хякуя!
Какво си мънкаш по време на час?
Хей, какво е това отношение?!
Ще те изключат, ако се подиграваш на учител.
Ще ме изключите?! Можете ли?! Моля ви, направете го!
Спри се вече! Не ми се подигравай!
Сядай!
Какво искаш? И коя си ти?
АЗ СЪМ ХИРАГИ ШИНОА, ТВОЙ НАДЗИРАТЕЛ ОТ АРМИЯТА
"Ако не сътрудничиш,
ще те докладвам и наказанието ти ще се удължи."
Какво трябва да означава това?!
Хякуя! Ако пак ме прекъснеш… - Мамка му!
"Мамка му" ли?!
Сътрудничество.
Продължаваме с урока.
И наказанието ти ще продължи, докато не си намериш приятел.
Постарай се да си намериш другарче.
Какво става?!
Човешката раса не е ли унищожена?!
Да е унищожена? Това ли чу от вампирите?
Вярно е, че вирусът покоси 1/10-та от населението
и благодарение на конниците на Апокалипсиса
наоколо бродят чудовища, но хората не са толкова слаби.
Възкресението ни започна. - Възкръсване?
Да, ние смятаме, че в това отношение сме водеща организация.
Събираме оцелелите,
за да можем да поемем контрола над света.
Кой си ти?!
Аз съм подполковник Гурен Ичиносе от Японската демонична армия.
Ако дойдеш с мен, ще можеш да убиваш вампири.
Сложете му това.
Мразиш вампирите, нали?
Мразя ги. - Тогава ела с мен.
Ще ти дам силата, от която се нуждаеш.
Това каза тъпият Гурен,
но беше преди 4 години…
Свърши се… - Хайде за сладолед.
"Почакайте. И аз обичам сладолед."
Защо не им каза това?
Какво ти има? Не ме поучавай.
Подполковник Гурен ми каза, че като дете си видял
как семейството ти било избито
и затова се сприятеляваш трудно.
Защото те е страх,
че може пак да изгубиш някого.
Но те е страх и от това да си сам и без гадже.
Спри да говориш така за мен!
А, ето че предприе действия. - Не дрънкай небивалици
и кажи на онзи идиот да побърза и да ме вкара в Антивампирския отряд!
Трябва ми сила, с която да ги убивам.
Той знаеше, че ще реагираш така и поиска да ти връча това.
Явно си разбира от работата.
"Не се нуждаем от примадона без приятели в армията.
Ако ти е писнало, сприятели се с някого най-сетне.
Макар да знам, че това е невъзможно за теб."
Ще ви науча аз вас!
Докога ще ме следиш?
Не ти ли стига?
Не, не мисля. Все пак съм ти надзирател.
Всяко нарушение ще бъде докладвано. - Моля те, спри.
Да спра? Помолих те да ми купиш нещо, 'щот сме аверчета!
Колко мило! Чао, тръгвам си.
Щом реагираш така в такива ситуации, разбирам защо нямаш приятели.
Искаш да сме приятели, нали?
Тогава ще работиш като животно.
Хей, слушаш ли ме?!
Престанете вече!
Кой си ти, бе?
Май се оказа добро момче.
Какво правиш? На герой ли ще се правиш?
Или предлагаш да замениш Йоичи?
Боже, колко бавно загрявате.
Но това ме радва. Боя ли си търсите?
Опа, забравих да ти кажа,
че ако набиеш цивилен, наказанието ти ще бъде удължено.
К'во?!
Да съм момче за поръчки… Защо…
Съжалявам, заради мен…
Хей, Шиноа. Помогни ни.
Много си забавен.
Ах, ти… - Съжалявам!
Абе, спри да се извиняваш!
И кажи к'ва е работата! Защо онези те тормозят?
Не ме тормозят.
Да, тормозените често казват това.
Истината ти казвам, не ме тормозеха.
Исках да помоля Яманака
да ме направи свой приятел.
Кой беше Яманака?
Ти явно имаш мозък колкото маймуна.
Той беше човекът, който те удари. - Този ли…
И какво ще искаш от него?
Провалих се на изпита,
но много искам да вляза в армията.
Яманака може би ще постъпи
при Лунните демони или Антивампирския отряд.
Лунните демони?! Той?!
Дори аз не успях! Ще взема да убия Гурен!
Надявах се Яманака да има някакви връзки,
за да ме уреди за следващия изпит.
Знам, че за слабаци като мен
няма място в армията, но…
Но? - Искам да отмъстя за сестра си.
Отмъщение?
Тя беше убита от вампир, защото се опита да ме защити.
Изобщо не бях способен да й помогна и…
Щял си да умреш, ако беше опитал. Не си сгрешил.
Но… - Без такива!
Казвам го за твое добро! Не влизай в армията.
Тя всъщност не би искала това отмъщение, нали?
Едно момченце като теб
само би се пречкало на професионалистите.
Внимание! До целия персонал и учениците!
Вампир е избягал от една от лабораториите!
Всички ученици… - Защо държат вампири там?!
Има вампири и тук?! - Хей, я по-тихо!
Вампирите се нуждаят от кръв, за да върнат силите си.
Не доближавайте… - Трябва да бягате!
Аз ще повикам Лунните… - Не ни трябват!
Аз ще убия вампира!
Ще използвам всеки шанс, за да накарам Гурен да ме забележи!
Хякуя! - Този идиот…
Идиот!
Какво търси тук един вампир?!
Мислех, че в столицата е напълно безопасно!
Хей, мърдайте вече! - Трябва да мина!
Ти…
Здравей, вампирче!
От много време не съм засичал такива!
Ще те убия! - Човеци…
Яманака! Вземи момичето и бягай! Сега!
Ти си кандидат за войник, нали? Побързай!
Беше лъжа.
Отначало мислех, че ще ме уважават, ако вляза в армията.
Гадост! Добитъкът трябва да си знае мястото.
Ако смяташ да се намесваш, ще изпия първо твоята кръв.
Край на играта. Не можеш да спасиш никого.
Сдобия ли се с нейната кръв, ти няма да имаш шанс.
Спри!
Хякуя! - Йоичи.
Ти…
Впечатлен съм, Йоичи.
Е, нали сме приятели?
Проклет да си!
Хякуя!
Това няма да ме убие, но опитът си го биваше.
Ще изпия кръвта ти, преди онези да дойдат…
Повика ли ни?
Прокълнато острие?!
Играта наистина приключи, вампире.
Изглеждаш жалък.
Толкова ли си тъп?
Да излезеш срещу вампир с нормално оръжие,
че даже и без защитна магия?
Не биваше да се месиш! Щях да успея.
Наистина! - Да, да.
Но като за хлапе се справи добре.
Сега ще ни е малко по-лесно.
Спаси приятелите си в училището.
Останалите от отряда…
Аз не си търся приятели…
Нали видяхте какво мога?
Мога да се бия! Приемете ме в армията!
Не. Мразя тези, които не могат да работят в екип.
С теб се работи най-трудно.
Каза ли нещо? - Не.
Помолих Шиноа да ти каже.
Ако не намериш и едно другарче тук…
Престани с това! Не ти трябват приятели, за да убиваш!
О, слава богу!
Ти си добре, Хякуя! Помислих си, че вече е късно!
Кой е този? - Предполагам, че е приятелят му.
Хей, Хякуя? О, не! Някой да викне линейка!
Сега трябва да си изпълниш обещанието, а?
Какво?! Шегувате се!
Когато и да затворя очи, виждам все едно и също.
Виждам усмихнатите лица на приятелите си,
другарите си, семейството и…
Радвам се, че си имаш приятел.
Ама вие защо…
Вече няма за какво да се тревожим.
Прекалено си добър,
че да живееш само за отмъщението, Ю.
Трябва да пазиш новите си познати.
А ние трябва да вървим.
Какво значи това? Мика, не си отивай!
Чакай! Мика!
Хякуя! Слава богу!
Шиноа, той се събуди.
Най-накрая.
От днес вече си част от Антивампирския отряд.
Браво на теб!
И ти имаш известен успех, Саотоме Йоичи.
Хареса им се как рискувахте всичко, за да защитите приятелите си.
Вече сме "другари", колкото и да се мразим.
Добре дошли при Лунните демони.
Давай и ти, Хякуя! - Това е тъпо…
Проклятие!
Приятно ми е.
Следва продължение
Субтитри: NightWing и GFotaku
Следва: "Демонът в сърцето ти"